Han vill att vi ska fortsätta där han slutade.
Rädda folk, jaga saker. Familjeföretaget, du vet.
Jag förstår inte ditt förtroende till honom.
Det är att vara en bra son.
Du var förbannad för att du inte kunde kontrollera mig!
Om bara pojkarna visste hur mycket deras pappa älskade dem.
Pappa.
-Sa han något till dig? -Nej.
Jag handskas med farsans död!
Gör du?
Översättning: maingate Undertexter.se Översättargrupp
© 2006 www.Undertexter.se
Vad fint hon spinner. Har du hört något liknande?
-Om ni vill hyra ett rum... -Lyssna inte älskling. Han förstår inte.
-Du verkar vara på bra humör. -Skulle jag inte vara det?
Jag har min bil och ett fall. Det ser ljust ut.
Här kommer man med avhuggna huvuden och lite döda kor och du lyser upp.
-Hur långt är det kvar? -50 mil ungefär.
Bra.
"Blodtörst"
Mordutredningen pågår. Det är det enda jag kan säga till pressen.
Men det var du som hittade det första huvudet förra veckan?
-Den andra, Christina Flanigan... -För två dagar sen.
Vi är klara här, pojkar.
-En sista fråga. -Boskapen då?
Boskapen som hittats uppslitna och tömda på blod. Ett dussin fall kanske.
-Vad är det med det? -Du tror inte på ett samband?
Samband mellan...?
Först boskapen och nu morden. Det låter som ritualer.
En satanistisk kult kanske?
-Ni skojar inte? -Nej.
Korna har inte blivit attackerade. Vill ni veta hur jag vet det?
För att det inte finns något sådant.
Kon ramlar och 48 timmar i solen gör att den spricker upp på ett nästan kirurgiskt sätt.
Kroppsvätskorna läcker ut och tas upp av marken för så fungerar gravitationen.
Men det kan ju vara Satan också. Vilken tidning kom ni från, sa ni?
-World Weekly News. -Weekly World News.
-Jag är ny.
Försvinn från mitt kontor.
-John. -Jeff.
Det visste jag. Dr. Dorkin vill träffa dig.
Men han är på semester.
Han är tillbaka och är skitförbannad så om jag vore du...
-Satanisterna i Florida märkte offren, va? -Ja, bakåtvända pentagram i pannan.
Mycket skumt jävla skit händer i Florida.
Öppna den.
Gör det själv.
Fjolla.
-Inget pentagram. -Stackars flicka.
Vi kanske ska kolla i halsen ifall det är en mal där som i "När Lammen Tystnar".
-Varsågod. -Varsågod själv.
-"Den lägger hudkrämen i korgen". -Vem är det som är fjollan?
Har du en hink? Jag måste nog spy snart.
Lyft på hennes läpp igen.
-Vill du att jag ska spy eller? -Jag såg något.
Är det ett hål?
-En tand. -Huggtand.
Vampyrhuggtänder som kan dras tillbaka.
-Det ändrar ju på saken. -Tycker du?
Hur går det?
-Som en dröm. Vad vill ni ha? -Två öl tack.
Vi letar efter några människor.
Visst. Det är svårt att vara ensam.
Det var inte det jag menade.
De flyttade hit för ca ett halvår sedan. Ganska högljudda, dricker ofta.
Riktiga nattugglor. Sover om dagarna, partajar på nätterna.
Barkers ställe hyrdes ut för ett tag sedan. De är här ofta. Dricker och är högljudda.
Jag har slängt ut dem ett par gånger.
Tack.
-Ett leende. -Va?
Få se på tänderna.
Stoppa undan den där. Jag är ingen vampyr.
Precis. Jag hörde er där inne.
-Vad vet du om vampyrer? -Hur man dödar dem. Ta bort kniven.
Ta det lugnt.
Ser ni? Utan huggtänder. Nöjda?
Vilka är ni?
Sam och Dean Winchester.
Det är otroligt. Jag mötte er farsa en gång. Schysst kille, bra jägare.
Jag hörde att han gick bort. Jag är ledsen.
Stora skor att fylla men ni fixar det tydligen. Bra att spåra och när det gäller.
-Du verkar veta mycket om oss. -Snacket går, ni vet.
-Nej, faktiskt inte. -Farsan kanske inte berättade allt.
-Var det du som dödade vampyrerna? -Japp.
-Har du kollat upp Barkers ställe? -Falskt alarm. Bara en massa hippies.
Var är nästet då?
Jag fixar det här. Inget illa menat, men jag har haft koll på det här i ett år snart.
Jag dödade en i Austin och spårade resten ända hit. Jag avslutar det här.
-Vi kan hjälpa till. -Tack, men jag kör hellre ensam.
Jag har längtat efter en jakt.
Tyvärr, men det ska finnas en Chupacabra två stater härifrån. Den kan ni ta.
Trevligt att råkas. Jag bjuder på ett glas vid andra omständigheter.
Jag måste bjuda på ett glas då, antar jag.
Jag tar den här. Jag insisterar.
Tack, gumman.
Ännu en biter i gräset.
Du gav vampyren en riktigt fin frisyr. Riktigt vackert.
-Är du ok, Sammy? -Se lite gladare ut, Sammy.
-Bara han kallar mig det. -Det är lugnt. Vi firar lite bara.
Halshuggning är inte något jag firar.
Det var ju ingen människa. Du måste ju ha lite kul på jobbet.
Det är ju det jag säger. Lyssna på honom.
Visst, men jag ska inte sitta här och deppa. Jag går tillbaka till motellet.
-Är du säker? -Ja.
Påminn mig att få bort tråkmånsen i dig sen.
-Något jag sa? -Nej då, han blir sådär ibland.
Kasta loppa för att betala nästa omgång.
Jag tar upp armborstet och skjuter silverpilen rakt i hjärtat på honom.
Sammy väntar i bilen medans jag och farsan grillar den i skogen.
När jag sitter där och kollar in i elden tänker jag: Jag är 16 år.
Killar i min ålder oroar sig över finnar och brudar medans jag får vara med om det här.
-Så då bara... -...omfamnade du livet.
-Hur började du? -Jag var 18 år när jag såg min första vampyr.
Jag var ensam hemma med min syster och jag hörde fönstret gick sönder i hennes rum.
Jag tog farsans gevär och försökte få bort den men det var för sent.
Så jag skjuter den men jag hade lika gärna kunnat snärtat den med ett gummiband.
Den tar upp mig, kastar mig tvärs över rummet och jag är helt borta.
När jag vaknar är vampyren borta och min syster likaså.
Sen då?
Försök att förklara det till familjen.
Jag åkte hemifrån och letade information om hur man spårar och dödar dem.
När jag till slut hittade den var det första gången jag dödade en.
Jag beklagar om din syster.
Hon var riktigt vacker. Jag kan fortfarande se henne som hon var.
Men det var länge sedan. Er farsa, det måste vara svårt.
Han var en sån där kille som tar hemskt mycket stryk men reser på sig ändå.
Man trodde att han var oförstörbar. Att han alltid kommer att finnas där.
Och bara sådär, är han borta.
Jag pratar inte med Sammy om det här för jag måste vara skärpt, men-
-om jag ska vara ärlig tar jag inte det så bra.
-Det känns som att jag... -...har ett hål inom dig?
Som bara blir större och mörkare hela tiden?
Bra. Det kan du ha nytta av. Det håller hungern uppe.
Lita på mig. Det finns mycket som behöver dödas och det här kommer att hjälpa dig.
Det är inget brott att vilja ha ett jobb.
-Harvelle's Roadhouse. -Hej, Ellen. Det är Sam.
-Skönt att höra från er. Är allt ok? -Ja, allt är bra.
Jag har en fråga. Har du hört talas om Gordon Walker?
Ja, jag känner honom. Han är en bra jägare. Varför undrar du?
Vi jobbar med honom just nu.
Gör inte det, Sam.
Var han inte en bra jägare?
Hannibal Lecter är en bra psykolog också. Han är farlig mot allt och alla runt honom.
Om han håller på med något, lägg er inte i. Åk därifrån bara.
Lyssna på vad jag säger.
Visst, ok.
Vet du vad jag älskar med det här jobbet? Allt är svart och vitt. Inget kanske.
Du letar upp det onda och dödar det.
De flesta lever i gråzoner. "Är det här ok?" "Gör jag rätt?" Inte vi.
Jag tror inte Sammy håller med dig.
Det verkar som din bror inte är som oss.
Han kanske inte har fel. Du och jag däremot, vi är födda att göra det här.
Det är i vårt blod.
Vänta! Ta det lugnt, Eli.
Jag heter Lenore. Jag ska inte göra dig illa. Jag vill bara prata.
Det är svårt att koncentrera sig på grund av Elis tänder.
-Jag lovar att han inte gör dig illa. -Lovar? Tack för den.
Du är inte den första vampyren jag träffat.
Vi är inte som de andra. Vi dödar inte människor och dricker inte deras blod.
-Skämtar ni? -Du lever fortfarande.
-Borde inte ni svälta ihjäl? -Vi hittade andra sätt. Boskapsblod.
-Så det är ni som ligger bakom... -Det är rätt äckligt faktiskt.
Men det funkar.
-Varför? -Överlevnad.
Inga dödsfall, inga saknade människor. Ingen orsak för er att leta efter oss.
Vi smälter in.
Vi är nästan utrotade. Det visade sig att vi inte var högst upp i näringskedjan.
Varför förklarar vi oss för honom?
Vi kväljer i oss koblod så de klarar sig. Ikväll dödade de Conrad och firade det.
-Det räcker, Eli! -Just det, Eli.
Gjort är gjort.
-Vi drar härifrån ikväll. -Varför är då jag här och snackar med er?
Så fort ni får upp spåret börjar ni jaga oss. Det spelar ingen roll var vi är.
-Jägarna hittar oss. -Så ni vill vara ifred?
-Vi har rätt att leva. Vi dödar ingen. -Varför skulle jag tro er?
Visst.
Vet du vad jag tänker göra?
Jag ska släppa dig.
Kör tillbaka honom. Utan en skråma.
Det här är det bästa mönstret jag hittade. Långt ifrån bra.
De verkar vara på den här sidan av staden så nästet borde ligga i det här området.
Problemet är att det finns ca 40 bondgårdar och jag har letat i hälften av dem.
-De täcker sina spår väldigt bra. -Vi får leta igenom den andra hälften då.
Var är Sam?
Bilen står utanför. Han kanske tog en promenad. Han ser ut som en sån.
Han är det men...
-Var har du varit? -Kan jag prata med dig i enrum?
Har du något emot att vänta en stund?
-Vi måste tänka över den här jakten. -Vad menar du? Var har du varit?
I nästet.
-Hittade du det? -De hittade mig.
Hur kom du ut? Hur många dödade du?
Ingen.
-Men de kan ju inte ha släppt dig. -Jo, exakt.
-Var är nästet då? -De täckte för ögonen.
-Något måste du veta. -Över bron, men vi ska nog inte jaga dem.
Jag tror inte att de dödar människor.
Du skojar?
-Men hur håller de sig levande? -De döda korna. De lever på djurblod.
-Och du trodde på dem? -Titta på mig. Inte en skråma.
Så du menar att...
Nej, inte en chans. Jag vet inte varför de släppte dig men-
-vi hittar dem och dödar dem.
Varför då?
Vad är det du inte fattar? Är det övernaturligt dödar vi det.
Nej, vårt jobb är att jaga det onda. Om de inte dödar människor är de inte onda.
Du har fel. De är lika onda allihop. Vi måste döda varenda en av dem.
-Nej, inte den här gången. -Gordon vet vad det handlar om.
Litar du på vad Gordon säger?
-Ellen sa att han är farlig. -Ringde du Ellen?
Varför ska vi lyssna på henne? Vi känner henne knappt.
För vi har ju känt Gordon så länge(!)
Jag vet vad det handlar om. Han är som en fadersgestalt. En dålig en.
Han är inte ens nära.
Jag kan se rakt igenom ditt leende för jag vet hur du känner dig.
Farsan är död och har lämnat ett hål men du kan inte fylla det med vem som helst.
Det är att förolämpa minnet av honom.
Slå mig hur mycket du vill men det ändrar inget.
Jag åker till nästet. Om du inte berättar var letar jag på det själv.
Tror du han åkte efter dem? Vi måste stoppa honom.
-Jag tycker att vi hjälper honom. -Ge min sida en chans. Lova det.
Vi får se. Få hit bilnycklarna.
Han tog nycklarna.
Är bron det enda du vet?
-Bron är fyra och en halv minut från gården. -Hur vet du det?
Jag räknade.
De tog vänster från gården, sedan höger till en grusväg.
Den följde vi två minuter och sedan höger till bron.
Bra jobbat.
Riktigt dryg, men bra jobbat.
-På lastbilen. Tack. -Vi kan inte åka så här.
Vi måste stanna och slåss.
-De var mina vänner också. -Det är inte det jag menar.
Det här är självförsvar. Döda eller dödas.
Det skulle inte lösa något. Det finns andra. De är fler än oss.
Det här är det enda vi kan göra. Att försöka resonera...
Det går inte med de här människorna. De kommer att döda oss i alla fall.
Vi borde ta med några i fallet.
Jag ger inte upp hoppet.
Om vi kan ändra oss, kan de.
Åk in till staden och samla alla. Vi åker innan soluppgången.
Död mans blod, slyna.
-Sam, Dean. Välkomna. -Vad gör du, Gordon?
Förgiftar Lenore så att hon berättar var hennes kompisar är.
Vill du hjälpa till? Ta en kniv.
Jag skulle precis börja med fingrarna.
Ta det lite lugnt nu.
-Jag är hellugn. -Släpp kniven, Gordon.
-Det verkar vara Sam som ska ta det lugnt. -Bort från henne.
Du har rätt.
Jag slösar bara bort tid. Hon kommer aldrig att prata.
Lika bra att hon inte lider mer. Jag vässade den nyss så det är helt humant.
-Jag ska släppa lös henne, Gordon. -Du ska inte göra ett jävla dugg.
-Gordon, nu pratar vi om det här. -Inget att prata om. Inga gråzoner, sa jag.
Ja, jag hörde. Jag vet hur du känner dig.
Vampyren som dödade din syster förtjänade att dö men...
Dödade min syster...
Han dödade inte min syster. Han gjorde henne till vampyr.
Jag jagade den och dödade den.
-Du gjorde vadå? -Den var inte min syster längre.
Jag blinkade inte ens. Precis vad ni hade gjort.
Du visste att vampyrerna inte gjorde något. Du visste om boskapen men struntade i det.
Struntade i vadå? Ett gäng vampyrer som blivit snälla?
Som plötsligt tagit time-out och vi ska stå ut med det?
Det förändrar inte det de är.
Jag kan bevisa det.
Släpp honom.
-Nu! -Lugn. Jag hade kunnat döda honom redan.
Jag ska bara bevisa en sak.
Tror du att hon är så annorlunda?
Vill du fortfarande rädda henne? Titta på henne.
De är lika allihopa. Onda, blodtörstiga...
Nej, nej...
Hör du, Gordon?
Vi är klara här.
Sam, ta ut henne härifrån.
Vi har lite saker att reda ut, du och jag.
-Akta på dig. -Ursäkta.
Du kan inte mena allvar?
Jag hade också svårt att tro på det. Om du ska ta vampyrerna får du ta mig först.
Visst.
Vad gör du? Gör du det här för en vampyr?
-Vi är på samma sida. -Aldrig, ditt sadistiska svin.
Du är inte som din bror. Du är en som dödar, precis som mig.
Förlåt.
Jag kanske är som dig, eller kanske inte.
Men det är du som är fastbunden just nu.
Har jag missat något?
Inte så mycket.
-Gick det bra för Lenore att åka härifrån? -Ja, för allihopa.
Då är vi väl klara här.
Hur är det, Gordie? Behöver du kissa?
Sätt dig bekvämt. Vi ringer någon om 2-3 dagar som får släppa dig.
Är du klar att åka?
Inte än.
Jag antar att det här är hej då.
Det är otroligt.
Nu är jag klar. Vi kan åka.
Ge mig en jävel.
-Va? -Kom igen. Jag slår inte tillbaka.
-Nej. -Det är gratis. Nu då.
Du ser ut som du gått en match med en vägg.
Jag tar det senare.
Jag önskar att vi inte tog det här jobbet. Det strulade till så mycket.
Vad menar du?
Tänk på alla jakter vi varit på.
Tänk om vi dödat saker vi inte skulle dödat. Farsan uppfostrade oss...
Efter det som hände morsan...
-Farsan gjorde sitt bästa. -Jag vet.
Men det var inte perfekt. Han lärde oss att hata dem och det gör jag.
När jag dödade vampyren vid fabriken njöt jag bara.
Du dödade inte Lenore.
Jag ville det. Jag ville döda henne och allihopa.
Men det gjorde du inte och det är det som räknas.
För att du är så jävla dryg.
Jag får väl stanna och vara dryg då.
Tack.
Det är lugnt.